Alege viața. Alege o slujbă. Alege o cariera. Alege familia.
Alege un televizor al naibii de mare. Alege mașini de spălat, automobile...
compact disc players și deschizătoare de conserve electrice.
Gangway! Fugi!
Alege sănătatea...
Coleșterol redus și asigurări dentare.
Alege dobanzi fixe plați amortizate.
Alege-ți o casa. Alege-ți prietenii.
Alege o îmbrăcăminte comoda și bagaje asortate.
Alege un apartament închiriat cu trei camere lângă o grămada de fabrici nenorocite.
Alege D. I.Y. întrebându-te cine dracu ești duminicile dimineața.
Alege statul pe canapea uitându-te la emisiuni, ce îți doboară mintea și sufletul...
indopându-te cu porcării.
Alege să putrezești până la sfârșit.
Urinând într-o casa mizerabilă; nimic mai mult decât o jena în plus...
fata de progeniturile egoiste și perverse pe care le-ai făcut ca să nu fii singur.
Alege viitorul. Alege viața.
Uite-l pe Johnny Da, da
- Dar de ce aș vrea așa ceva?
O să faca iar striptease
- Am ales să nu aleg viața. Am ales altceva.
Motive? Nu exista.
Cine are nevoie de motive când exista heroina?
Da, un cântec numit iubire
Dansează ca niște pui hipnotizați
"Goldfînger" e mai bun ca "Dr. No."
Amândouă sunt mai bune decât "Diamonds Are Forever."
Un fapt observat din relativ proastele încasări.
Domeniu în care, bineînțeles...
"Thunderball" a repurtat un succes considerabil.
Lumea are impresia ca totul e efectul mizeriei și disperarii...
și moartea și tot rahatul ăsta, care nu poate fi ignorat.
La o parte! Dobitoc gelos.
Dar ce uita e tocmai plăcerea.
Sunt toți morți, nu?
Tâmpitule!
Altfel n-am face-o.
- Vrei s-o fac? - Da.
Pur ca și zăpada, chestia aia.
Până la urma, nu suntem idioți. Nu chiar așa de idioți.
Gândește-te la cel mai tare orgasm pe care l-ai avut...
inmulțește-l cu o mie, și tot nu ești pe aproape.
E mai mișto ca orice futere.
E mai tare ca orice organ din lumea asta.
Când ești pe droguri ai o singură grija: să faci rost de bani.
Când nu ești, deodată trebuie să ai grija de o grămada de alte porcării.
N-ai bani, nu poți să te îmbeți. Ai bani, bei prea mult.
N-ai gagica, deci n-ai parte de sex. Ai gagica, prea multe probleme.
Trebuie să te gândești la facturi, la mâncare...
la nu știu ce echipa de fotbal care nu câștiga niciodată.
La relațiile cu celelalte persoane chestii total inutile...
atunci când ai sincerul și frecventul obicei de a te droga.
Aș putea spune, că, pe atunci, era un actor bine cladit.
Având prezenta unuia ca și Cooper sau Lancașter...
dar combinata cu o inteligenta vicleana...
având o partitura aproape romantica.
Apropiindu-se, în privința aceasta, de Cary Grant.
Ahh.
Hei, omule, cine ți-a zis chestia asta
Singurul dezavantaj, sau, mă rog, cel mai important...
e că trebuie să suporți o gașca întreaga de tâmpiți spunându-ți-
În nici un caz nu mi-aș otrăvi corpul cu rahaturile alea.
Toate chimicalele alea nenorocite.
În nici un caz.
Îți pierzi viața, omule...
Bagând în tine tot rahatul ăla.
Toate șansele pe care le-ai avut, fiule, le-ai ratat.
Umplându-ți venele cu mizeria aia.
Din când în când, chiar și eu ziceam cuvintele magice.
Nu mai vreau, Swanney. Mă las.
- Serios? - Da, am terminat.
- Am terminat cu rahatul ăsta. - Depinde de tine, omule.
De data asta o fac calumea. Mă las de-a binelea.
- Clar am mai auzit asta înainte. - Metoda Sick Boy.
A funcționat bine cu el nu?
Știm cu toții ca nu prea are voința.
- Știe foarte multe despre Sean Connery. - Nu prea are legătura.
- Mai ai nevoie de o doza? - Nu, nu cred.
Pentru lunga noapte care te așteaptă?
Îi spuneam Maica Superioară...
din cauza longevității în domeniu.
Sigur, mai dă-mi o doza. Oricum, am treaba de făcut.
Eliberarea de drog. Pasul 1: pregătirea.
Pentru asta ai nevoie de o cameră pe care să nu o poți părăsi.
Muzica liniștită. Supa de roșii, 10 cutii.
Supa de ciuperci, 8 cutii, a se consuma reci.
Înghețata de vanilie, la cutie mare.
Magneziu, lapte, una sticla.
Paracetămol, apa de gura, vitamine.
Apa minerala, Lucozade, pornografie.
Una saltea. O galeata pentru urina...
una pentru defecatii și un pentru voma.
Un televizor și o sticla de Valium, pe care am făcut-o rost de la mama mea...
care e și ea, în felul ei liniștit și sociabil acceptat, tot dependenta de droguri.
Sunt gata. Tot ce îmi trebuie e încă o doza care să liniștească durerea...
in timp ce valiumul își face efectul.
Mikey? Salut, e Mark Renton.
Mă întrebam, ai putea să mă ajuți?
Tipic Mikey Forreșter.
Ce dracu sunt astea?
În mod normal...
N-aș fi avut nimic cu dobitocul asta, dar nu era nimic normal.
Supozitoare cu opiu. Ideale pentru ce vrei tu.
Își dau drumul încet, simți plăcerea grădat.
- Special pentru tine. - Vreau o doza.
Asta-i tot ce am. Le iei sau nu.
- Te simți mai bine deja, nu? - Sigur.
De bune ce sunt, cred că au rămas în cur.
Heroina te constipează.
Heroina de ultima dată se duce...
și supozitoarele nu s-au topit încă.
Nu mai sunt constipat.
Visez un veceu imens.
Incrustății aurite, alb imaculat de marmura, un capac din ebonita...
un rezervor plin de Chanel No. 5 și un aparat...
întinzându-mi o rola cu hârtie igienica de matase.
Dar, ținând cont de circumstanțe, accept orice.
Și acum sunt gata.
Partea rea cu lăsatul de drog era că știam...
Ca va trebui să-mi întâlnesc prietenii...
fiind cu totul trezit.
Era cumplit.
Îmi aminteau ata de mult de mine încât nu mă puteam uita la ei.
De exemplu Sick Boy. S-a lăsat în același timp cu mine.
Nu pentru că ar fi vrut, doar ca să mă enerveze.
Să-mi arate cât de ușor poate el s-o facă.
În felul ăsta, subevaluand lupta mea.
Șmecher ticălosul, nu?
Și când tot ce aș fi vrut să fac era să zac și să-mi plâng de mila...
a început să-mi zica, încă o data, teoria lui despre viața.
Exista ceva comun în toate aspectele vieții.
Ce vrei să zici?
Păi, la un moment dat îl ai, după care îl pierzi.
Și pierdut rămâne. În toate aspectele vieții.
Georgie Best, de exemplu, a avut-o, a pierdut-o.
Sau David Bowie sau Lou Reed.
Lou Reed. Are niște solouri bunicele.
Nu, nu-s rele, dar nu sunt nici grozave, nu?
Și înăuntru simți chiar dacă suna bine...
de fapt e o porcărie.
Și mai cine?
Charlie Nicholas, David Niven, Malcolm McLaren, Elvis Presley
De fapt ce vrei să spui?
Ce încerc să fac, Mark...
e să te fac să înțelegi ca "Numele Trandafirului" e abia o scânteie...
pe o traiectorie, altfel, coborâtoare.
Ce zici de "The Untouchables"?
- Pe asta nici măcar nu îl clasez. - În ciuda Oscarului?
Asta nu înseamnă nimic. E un vot de simpatie.
Deci, toți îmbătrânim. Nu mai suntem în stare de nimic, asta e?
- Da. - Asta e teoria?
Da.
Extraordinar ilustrata.
Dă-mi pușca.
Dă-mi-o.
Vezi bestia?
O ai în vizor?
[ Imitățindu-l pe Sean Connery ] Clar ca ziua, Miss Moneypenny.
- Aceasta situație nu prezintă probleme.
- Pentru un vegetarian, Rents, tințești al dracu de bine.
Fără heroina...
Încercam să duc o viață utila și sătisfăcătoare pentru societate.
- Noroc, Spud. - Salut, cowboy.
Ține minte, dacă au impresia ca nu încerci, ai probleme, bine?
Prima impresie despre asta și-și pun plăcută cu, "Tâmpitul ăsta nu încearcă."
Și atunci ești cam terminat, nu?
- Da. - Dar, iarăși, dacă încerci prea tare-
- S-ar putea să capeți slujba aia. - Exact.
Coșmar.
Ești pe marginea prăpastiei, Spud. Pe margine.
Vezi tu, chestia e ca devin timid cu aia de la interviu. Mă fac nervos.
Nu pot să le răspund la toate întrebările, așa ca un fotbalist...
și mă enervez exact când nu trebuie, omule.
- Încerca asta, Spud. - Puțina energie e tot ce-ți trebuie.
Nu, m-am dus la Craignewton.
Le-am zis de Royal Edinburgh College ca să faci rost de slujba.
E prea multă discrimânare în orașul ăsta.
Amândouă sunt scoli, nu? Suntem împreună în treaba asta.
Am vrut să expun mai întâi ideea generala, înainte de detalii.
Lumea se agata de detalii.
La ce scoala merg? Câte clase am luat?
Ar putea fi 6. Sau nici una. Nu e important.
Ce e important e că sunt eu, nu?
Domnule Murphy, vreți să spuneți ca ați mințit în cerere?
Nu. Ei bine, da.
Ca să îmi fac loc pana aici.
Să arat inițiativa și treburi d-astea.
Dar ați fost trimis aici de Departamentul Someri.
Nu era nevoie să va "faceți loc," cum ați spus.
Da, mă rog. Cum spuneți. Scuze. Tu ești șeful.
Am venit aici- Adică, mă rog, normal că sunt aici, dar-
Mr. Murphy, ce va atrage către turism?
Într-un cuvânt, plăcerea.
Adică, plăcerea mea pentru plăcerea celorlalți.
Credeți ca aveți slăbiciuni?
Ah, da, pentru că, sunt cam perfecționist, de fapt!
Pentru mine e ori ce e cel mai bine, ori nimic.
Sau când lucrurile merg prost, sunt în elementul meu.
Dar, oricum, simț ca merge bine interviul ăsta.
Mulțumim, Domnule Murphy.
- Te vom caută noi. - Plăcerea a fost de partea mea.
Spud se descurcase bine. Eram mandru de el.
- Ratase bine și curat. Trebuia să-ți scoți pălăria.
Imaginează-ți. Săptămâna cealaltă...
in Volley jucam cu Tommy biliard.
Jucam ca Paul-fuckin'- Newman apropo...
băiatu' asta era nervos ca dracu.
Și la ultima bila, aia care hotărâ tot jocul.
Eu eram la bila și asta era în colț și-și rodea unghiile.
Când vine idiotul ăsta.
Evident, îmi făcea în ciuda. Începe să se uite la mine.
Drepta la mine, ca și cum ar fi zis, "Hai idiotule, să te văd."
Mă știți. Nu sunt tipu' care să se enerveze din orice...
da' era sfârșitul zilei, aveam tacul în mâna...
și ăla putea să nu se mai uite oricum dacă avea chef.
Așa că mă fac ca nu-l văd.
Și ce face șmecherul? Sau, așa-zisul șmecher? Caca steagul.
Își pune jos băutura, se întoarce și se cara.
După asta, eu am preluat stafeta.
Și așa a fost. Asta era povestea lui Begbie...
sau, mă rog, versiunea lui Begbie.
Câteva zile mai încolo, mi-a zis adevărul Tommy.
Întotdeauna aflai adevărul de la Tommy. Asta era una din slăbiciunile lui majore.
Nu mintea, nu se droga, și niciodată nu înșelase pe nimeni.
Era miercuri dimineața. Eram în Volley și jucam biliard. Asta-i adevărat.
Dar Begbie juca prost ca noaptea.
Era așa nervos, ca de-abia ținea tacul, ce să mai zic de lovitul bilelor.
Eu făceam tot ce puteam să pierd, știi.
Încercam să-l îmblanzesc, dar nu preă-mi reușea.
De fiecare dată când atingeam o bila, intra sigur într-o gaura.
Când Begbie venea lângă masa, rata tot.
La naiba.
Așa că era nervos, normal.
Mă rog, într-un final, îi aranjez ceva,...
așa ca tot ce avea de făcut era să bage neagra...
ca să câștige măcar un meci, și să mai rămână cu ceva mândrie...
și eventual să nu-mi bage doi pumni în fața.
Așa că e la minge.
Bila importanta.
Și a făcut-o lata.
Se ia de ochelaristul ăsta prost de la bar...
-și dă vina pe el pentru că a greșit bila.
Îți vine să crezi? Idiotul nici măcar nu s-a uitat inspre noi.
- La naiba! - Era să-i bage cuțitul, îți zic.
După asta m-am gândit ca mi-l bagași mie.
Asta e psihopat, omule.
Dar... e tovarăș.
Ce poți face?
Pot să împrumut asta?
Da, într-adevăr, ce poți face?
Să te relaxezi, să vezi și să încerci să nu te implici?
Begbie nu lua droguri. În schimb lovea oamenii.
Asta era problema lui. Micul lui drog.
Nimeni nu mișca!
Cineva a rahat steagul...
și nimeni nu iese de aici pana nu aflam cine a făcut-o!
Cine dracu ești?
- Oh, Lizzy, ești atât de bună. - Oh, Tommy, vino aici.
Și, în timp ce eu mă uitam...
la intima și mult prea personală caseta video...
furata mai devreme de la unul dintre cei mai buni prieteni...
Mi-am dat seama ca ceva foarte important lipsea din viața mea.
De fapt e de coșmar.
Eram disperata după o tavaleala, dar să-l văd suferind era prea mișto.
Ar trebui să încerci cu Tommy.
Ce? Și să-mi refuz singura plăcere pe care o am de la el?
- Ți-am zis de ziua mea? - Nu, ce s-a întâmplat?
A uitat. Tâmpit inutil.
- Despre ce vorbiți? - Football.
- Voi despre ce vorbiți? - Cumpărături.
Situația devenea serioasă.
Tânărul Renton observa...
viteza cu care cei de succes în sfera sexuala...
ca de altfel în toate, se separau de ratați.
Heroina l-a lăsat pe Renton fără sex...
-ca apoi să se întoarcă în forta. - Lead us not înto temptation
Iar în timp ce neputința acelor zile palea în amintiri...
disperarea amara își lua locul în mintea lui obsedata de sex.
Dorința lui post-drog, alimentata de alcool și amfetamine...
se combina fără mila cu propria lui dorința nesatisfăcută.
Iar cu asta, Mark Renton s-a îndrăgostit.
Scuză-mă. N-aș vrea să crezi că te hărțuiesc, dar am fost foarte impresionat...
Cu maniera eficienta și stilata în care ai rezolvat situația de dinainte.
M-am gândit, fata asta e specială.
Mersi.
- Cum te cheamă? - Diane.
- Ce faci, Diane? - Mă duc acasă.
- Unde e asta? - Unde trăiesc.
- Mișto. - Ce?
Dacă vrei mă întorc cu tine, dar nu promit nimic.
Crezi că replica asta merge?
Sau, lasă-mă să ghicesc, n-ai mai încercat-o.
De fapt, tu în mod normal nu agați fete. Așa e?
Adevărul e că ești tipul liniștit, sensibil...
dar, dacă sunt pregătită să-ți dau o șansă...
as avea ocazia să cunosc partea ta ascunsa:
inteligent, aventuros, pasionat, iubitor, credincios-
Taxi!
Un pic nebun, puțin rău.
Dar nu e asta exact ce vrem noi, fetele?
Eh?
Care-i problema băiete? Nu mai ai limba?
- Mi-am uitat ceva- - Vii sau nu?
Înțelegi?
Vreau să fii un iubit echilibrat și atent.
Generos, însă ferm.
- Ce? - Neputința...
de a te ridica la aceste standarde dealtfel foarte rezonabile...
va conduce la reînceperea imediată a relației non-sex.
Nu?
- Shh. - Ce?
Taci!
Trezește-te, Spud.
Trezește-te.
Sex.
- Tommy, hai să punem caseta. - Acum?
Vreau să ne uitam la noi în timp ce ne-o punem.
Hai să văd ce pierd.
Acum căpitanul, Archie Gemmill...
culege mingea de la marginea terenului.
Cred că vrea să meargă singur. Cât de departe o să ajungă?
Până la capăt, și marchează!
Oh, ce gol extraordinar!
Gemmill în culmea carierei!
Un gol într-adevăr penetrant!
Nu m-am simțit atât de bine...
de când Archie Gemmill a marcat contra Olandei în 1978.
Renton...
Cum adică, nu mai e? Unde s-a dus, Tommy?
Undeva trebuie să fie!
S-ar putea să o fi returnat din greșeală.
"Returnat"? Unde? La magazin, Tommy?
La magazin?
Ca orice labagiu din Edinburgh să și-o pună cu caseta noastră?
Oh, God, Tommy, mi-e rău!
- Salut. - Salut.
Eh?
Vino și așează-te.
- Cafea? - Da.
- Tu trebuie să fi Mark. - Da, eu sunt.
- Ești un prieten al Dianeei? - Mai degrabă un prieten al unui prieten.
Aha.
Voi sunteți colegii ei de camera?
"Colegi de camera"?
O să țin minte chestia asta.
'Neata.
- Bună dimineața, Spud. - 'Neata, Gail. Mr. Houston.
- Mrs. Houston. - 'Neata, Spud.
Așează-te și mănâncă ceva.
Îmi pare rău pentru noaptea trecută.
Nu face nimic. Am dormit bine pe canapea.
Am băut cam prea mult. Am avut un mic accident.
Nu-ți fă probleme, fiule. Se mai întâmpla.
Îți face bine să-ți mai dai drumul din când în când.
Astuia i-ar fi mai bine legat din când în când.
O să pun cearceaful în mașina.
- Nu, nu, nu. Le spal eu. - Nu-i nevoie.
- Nu, nu e nici o problemă. - Nici pentru mine.
- Aș prefera să le spal eu. - Pe bune, nu-i nici o problemă.
- Nu! - Spud, sunt cearceafurile mele!
- Nu văd de ce nu. - Pentru că e ilegal, de-aia.
- Ce, ținutul de mâna? - Nu, nu asta.
Deci poți. Aseară vroiai mult mai mult.
Da, aia e ilegal. Știi ce le fac tipilor ca mine înăuntru?
Le taie coaiele și le arunca în veceu.
Calmează-te. Nu mergi la închisoare.
Foarte ușor pentru tine să spui, Diane.
- Ne mai putem vedea? Sigur nu.
Dacă nu vrei, mă duc la poliție.
Atunci ne vedem noi.
- Acum ce? - Mergem la o plimbare.
- Ce? - Plimbare.
- Unde? - Acolo.
Ești serios?
Ce mai așteptați?
Hei, Tommy...
Nu e natural, omule.
E natura!
Aer curat!
Uite, Tommy, știm că ți-e greu fără Lizzy...
dar nu-i nevoie să te descarci pe noi.
Nu sunteți mândrii că sunteți scoțieni?
E un rahat să fi scoțian!
Suntem rahații rahaților!
Tâmpiții pământului!
Cel mai nefericit, mizerabil servil, patetic gunoi...
care a apărut vreodată în lume!
Unii îi urăsc pe englezi. Eu nu! Sunt doar labagii!
Pe când noi, pe de altă parte, suntem colonizați de labagii!
Nici măcar n-am găsit o civilizație căt de cât decenta care să ne colonizeze!
Suntem conduși de idioți!
Suntem într-o situație nasoala rău, Tommy!
Tot aerul curat din lume nu folosește la nimic!
Scuze, omule.
Îmi pare rău. Uite, apreciem oricum, Tommy-
Cam asta e momentul în care, Spud, Sick Boy și eu...
am făcut o sănatoasa, lucidă și democratica decizie...
sa reîncepem să luăm heroina cât mai repede.
Ne-a luat cam 12 ore.
Pare ușor, dar nu e.
Apare că o ușurare, ca o alegere simpla.
Dar trăitul în felul ăsta e o treabă 24 din 24.
Ursula Andress, fata James Bond tipica.
Toată lumea știe.
Intruparea, superiorității lui fata de noi.
Frumoasa, exotica, foarte sexuala.
În același timp total inabordabilă oricui în afară de el.
Cacat. Adică, hai să o spunem clar.
Și-o pune cu un idiot din Edinburgh, și-o pune cu toți.
- Foarte bine. - Știam că o să facă asta.
Nightclubbing We're nightclubbing
Lizzy a plecat, Mark. M-a lăsat.
A fost caseta aia...
și toată treabă cu lggy Pop și alte rahaturi.
Mi-a zis unde să mă car fără greșeala.
I-am zis, "Uite e vreo șansă să fim iar împreună?"
În nici un caz.
Honor Blackman...
zis Pussy Galore, nu?
Ce nume tâmpit.
Vreau să încerc, Mark.
Tot timpul spui cum e cea mai tare chestie.
Mai bună ca sexul.
Hai omule, sunt adult.
Pot să-mi găsesc și singur.
Am bani.
Personalitate. Aste e ce contează, nu?
Personalitate. Asta e lucrul care păstrează o relație prin ani.
Ca și heroina.
Adică, heroin are într-adevăr personalitate.
Swanney ne-a învățat să respectam și să iubim Serviciul Național pentru Sănătate...
pentru că era sursa majorității accesoriilor noastre.
Furam medicamente. Furam rețete sau le cumpăram...
le vindeam, schimbam, falsificam, copiam.
Sau schimbam medicamente cu bolnavii de cancer...
alcoolici, pensionari, bolnavii de SIDA, epileptici și casnice plictisite.
Luam morfina, diamorfina, cyclozine, codeine, temazepam...
nitrazepam, phenobarbitone, și sodium amytal...
dextropropoxyphene, methadone, nalbuphine, pethidine, pentazocine...
buprenorphine, dextromorîmide, chlormethiazole.
Străzile sunt pline cu droguri disponibile...
la nefericire și durere, și le luam pe toate.
La naiba, ne-am fi injectat și vitamina C dacă ar fi făcut-o ilegala.
Pot să folosesc baia? Mulțumesc.
Ești nebun!
Hei, Rent boy...
fara porcării.
Dar vremurile bune nu puteau tine o veșnicie.
Nu! Doamne, nu!
Cred că Allison țipase toată ziua...
dar nu observasem până atunci.
Ar fi putut țipa de o săptămâna din partea mea.
- N-auzisem pe nimeni vorbind de zile întregi. - Ajutor!
- Deși sigur spusese cineva ceva în tot timpul ăsta.
- Cineva trebuia să fi zis ceva. - Allison. Allison!
Ajutați-mă, vă rog! - Hei, calmează-te!
Totul o să fie bine.
Nimic nu putea fi mai departe de adevăr.
De fapt, nimic nu va mai fi bine.
Dîmpotriva, totul va fi rău.
Rău. Adică, totul va fi chiar mai rău decât a fost până acum.
N-a fost copilul meu
Baby Dawn, nu era a mea.
- A lui Spud, a lui Swanney, Sick Boy? - Nu știu.
Poate că Allison știa, poate că nu.
Aș fi vrut să pot spune ceva.
Ceva înțelegător, ceva omenesc.
Zi ceva, Mark.
Zi naibii ceva, huh?
Mă duc să le pregătesc.
Fă-ne o porție, Rent. Am nevoie de una.
Și chiar asta a făcut.
Înțelegeam asta. Să ia durerea.
Așa ca am pregătit, iar ea și-a luat porția.
Dar numai după mine. Asta era subînțeles.
Cel puțin acum știam cine fusese tatăl.
N-a murit doar copilul în ziua aia.
Ceva înăuntrul lui Sick Boy s-a pierdut și nu s-a mai întors.
Se părea că nu mai avea nici o teorie prin care să explice un moment ca asta.
Singurul nostru răspuns era să continuam să facem praf totul.
Mizerie peste mizerie.
Pui un pic într-o lingura și o dizolvi.
Apoi injectezi în vena, apoi o mai faci încă o data.
Conținui, ridicându-te de fiecare dată, jefuind, batându-ți joc.
Pregătindu-te pentru ziua când se va termina.
Pentru că nu caontează cât timp furi...
sau cât furi, niciodată nu ai destul.
Nu contează cât de des furi și înșeli...
întotdeauna simți nevoia sa o faci încă odată.
Mai devreme sau mai târziu, chestia asta se întâmpla invariabil.
Pentru că furtul din magazine e o fapta penala...
și nu exista fapta penala fără victima.
Dependenta de heroina poate explica motivul însă nu va și scuza.
Domnule Murphy, ești un hoț experimentat...
lipsit de regrete.
Te condamn la 6 luni de închisoare, singura mea grija fiind...
ca nu va trece mult timp pana ne vom revedea.
Domnule. Renton, înțeleg ca ați intrat într-un program...
de reabilitare pentru a va vindeca de heroina.
Suspendarea sentinței...
e condiționată de continua cooperare în acest program.
Dacă veți fi găsit încă o data vinovat, nu voi ezita...
in a impune o sentința cu închisoarea.
Mulțumesc.
Cu ajutorul lui Dumnezeu, voi infrânge aceasta boala necrutatoare.
Ce poți spune?
Ei bine, Begbie avea o vorba.
Era evident ca tâmpitul era hotărât să și-o pună cu careva.
Sper ca ți-ai învățat lecția, băiete.
Am crezut că o să te pierd acolo.
Nu-mi faci decât necazuri, dar tot te iubesc.
Ar fi mai bine să te lași de tâmpeniile alea, Să termini cu rahatul ăla pentru totdeauna.
Asculta-l pe Francis, Mark. E adevărat ce spune.
Normal. Inăuntru, n-ai fi rezistat două zile.
Exista lucruri mai bune decât acul, Rents. Alege viața.
Îmi aduc aminte când erai copil.
Îmi pare rău, d-na Murphy.
N-a fost corect, să plece Spud iar eu să stau.
Oricum nu e vina noastră!
E la închisoare pentru că e un idiot!
Dacă asta nu e vina ta, nu știu a cui e!
Eu am fost tâmpitul care a încercat să-l limpezească.
- Iau băutura atunci, eh? - Aye.
Aș fi vrut să fiu în locul lui Spud.
Aici eram înconjurat de familie și așa-ziși "prieteni"...
și niciodată n-am fost mai singur.
Niciodată.
Din moment ce era condiționat, m-au pus în programul ăsta.
Dependenta sponsorizată de stat.
Trei doze dulcege de metadona pe zi în loc de heroina.
Niciodată nu-i destul.
Și, pe moment, nici măcar pe aproape.
Le-am luat pe toate trei dimineața...
iar acum mai am 18 ore până la următoarea doza...
și sudoarea pe spate ca un strat de gheata.
Trebuie să fac o vizita la Mother Superior, pentru o doza.